42.		Dovolání žalobců proti rozsudku
Nejvyšší soud ČR v Brně 
prostřednictvím
Městského soudu v Brně
Polní 39, 601 08 Brno
Ke	sp. zn. Městského soudu v Brně 10 C 10/2016 
	sp. zn. Krajského soudu v Brně 41 Co 80/2021
Žalobci: 		Anna Nováková, nar. 13. 8. 2008, bytem Brno, Novákova 1
	 	Antonín Novák, nar. 22. 4. 2013, bytem Brno, Novákova 1
právně zastoupeni	JUDr. Evou Bílou, advokátkou, se sídlem Brno, Josefská 1, PSČ 602 00
Žalovaný:		Antonín Král, dat. nar. 1. 12. 1979, bytem: Letní 11, 602 00 Brno
právně zastoupen	JUDr. Daliborem Slabým, advokátem, se sídlem Brno, Antonínská 1, PSČ 602 00
Dovolání žalobců proti rozsudku
Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226
V Brně dne 19. září 2022
Dne 5. 9. 2022 bylo právní zástupkyni žalobců doručeno písemné vyhotovení rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226, kterým byl potvrzen rozsudek soudu I. stupně. 
Soud v závěru svého rozhodnutí dal poučení o tom, že je možné proti rozsudku podat dovolání do dvou měsíců ode dne doručení rozhodnutí odvolacího soudu. 
Žalobci tímto využívají svého práva a v zákonné lhůtě podávají proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226 dovolání, a to do všech jeho výroků. 
D O V O L Á N Í :
Dovolání směřuje proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226, kterým byl potvrzen rozsudek soudu I. stupně. Rozsudkem soudu I. stupně - rozsudkem Městského soudu v Brně ze dne 12. 10. 2020, č.j. 61 C 21/2020-201 – byl zamítnut žalobní návrh žalobců, kterým se žalobci jako nezletilé děti domáhají náhrady škody (nákladů na výživu pozůstalých žalobců) po žalovaném, který dne 3. 1. 2012 pod vlivem alkoholu zapříčinil dopravní nehodu, při které zemřel otec žalobců Adam Novák. Důvodem zamítnutí žalobního návrhu je dle soudu skutečnost, že právo na náhradu nákladů na výživu pozůstalým - žalobců nezletilých dětí - považuje za promlčené.
Žalobci nesouhlasí s uvedeným závěrem soudu prvního stupně o promlčení jejich nároku a z tohoto důvodu rovněž tak nesouhlasí se závěrem odvolacího soudu, který potvrdil rozsudek soudu prvního stupně. 
Žalobci nesouhlasí se závěry příslušných soudů o promlčení práva žalobců na náhradu nákladů na výživu pozůstalých žalobců jako nezletilých dětí. 
I.
Přípustnost dovolání
Dle ust. § 237 občanského soudního řádu je dovolání přípustné proti každému rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení končí, jestliže napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu nebo která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdílně anebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak. 
Žalobce má za to, že dovolání je v daném případě přípustné vzhledem k tomu, že je napadáno rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení končí a napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázky, která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla náležitě vyřešena a měla by být dovolacím soudem posouzena jinak, a to otázka aplikace ust. § 113 občanského zákoníku v případě žalobců, kteří v době škodní události byli nezletilí a nebyli schopni podat za sebe žalobní návrh a dále otázka posuzování soudem námitky promlčení z hlediska rozporu s dobrými mravy v průběhu soudního řízení. 
II.
Důvody dovolání
Žalobci napadají předmětné rozhodnutí v plném rozsahu, a to z důvodu dle ust. § 241a odst. 1 občanského soudního řádu, neboť rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci.
Dle žalobců je na místě aplikace ust. § 645 občanského zákoníku. Ve věci nároku žalobců nelze považovat za důvodnou vznesenou námitku promlčení. Dle ust. § 645 občanského zákoníku vyžaduje-li se, aby osoba měla zákonného zástupce nebo opatrovníka, počne promlčecí lhůta běžet ohledně práva takové osoby nebo ohledně práva proti ní až ode dne, kdy zákonného zástupce nebo opatrovníka získá. Opatrovník byl ustanoven žalobcům až v rámci soudního řízení dne 16. 5. 2019. Žalobci mají za to, že je v daném případě třeba aplikovat ustanovení § 645 občanského zákoníku a v tomto považují rozhodnutí odvolacího soudu za nesprávné a spočívající na nesprávném právním posouzení věci.
Žalobci v rámci soudní řízení vznesli námitku, že vznesení námitky promlčení žalovaným je v daném případě v rozporu s dobrými mravy. Touto námitkou se soud prvního stupně měl blíže zabývat. Vznesenou námitkou promlčení v rozporu s dobrými mravy je také soud povinen se zabývat z úřední povinnosti. Soud prvního stupně se však s touto námitkou žádným způsobem nevypořádal a vůbec se jí nezabýval.
Žalobci nesouhlasí s tvrzením obsaženým v odůvodnění rozhodnutí odvolacího soudu, že námitku rozporu s dobrými mravy uplatnili až v odvolacím řízení. Tato námitka byla uplatněna již před soudem prvního stupně a rovněž se k ní i žalovaný v řízení před soudem prvního stupně vyjadřoval. Nadto navíc žalobci poukazují na to, že touto námitkou je povinen se soud zabývat kdykoliv v soudním řízení z úřední povinnosti a postup odvolacího soudu, kdy tento odmítl zcela se touto námitkou blíže zabývat, je v rozporu s touto zásadou. Rozhodnutí soudu by mělo být vždy v souladu s právními předpisy, a aby jej bylo možné považovat také za spravedlivé rozhodnutí.
Žalobci vzhledem k okolnostem případu a skutečnosti, že se jedná o nároky nezletilých dětí, které marné uplynutí promlčecí doby nezavinily, mají za to, že vznesení námitky promlčení lze posuzovat jako výkon práva v rozporu s dobrými mravy, a tudíž vedoucí k odepření soudní ochrany. Žalovaní neměli žádnou možnost využít svého práva a uplatnit své nároky, byli plně odkázáni na svou matku, která z pochopitelných důvodů po smrti manžela při dopravní nehodě, u které byla účastna, byla psychicky stresovaná a řešení uplatnění práv podáním žaloby nebylo její prioritou. Zánik nároku na plnění v důsledku uplynutí promlčecí doby je tak vůči žalobcům nepřiměřeně tvrdým postihem ve srovnání s rozsahem a charakterem jimi uplatňovaných práv a důvodů, pro které své právo včas neuplatnili. 
III.
Závěrečný návrh
S ohledem na shora uvedené navrhují žalobci Nejvyššímu soudu ČR jako soudu dovolacímu, aby připustil dovolání proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226 a po přezkoumání tohoto rozsudku svým rozhodnutím o dovolání zrušil rozsudek Krajského soudu v Brně ze dne 20. 8. 2022, č.j. 41 Co 80/2021 – 226 a rovněž tak rozsudek Městského soudu v Brně ze dne 12. 10. 2020, č.j. 61 C 21/2020-201 a věc vrátil soudu I. stupně k dalšímu řízení a rozhodnutí. 
Anna Nováková, Antonín Novák
zastoupeni na základě plné moci JUDr. Evou Bílou, advokátkou
Poznámka
Dovolání je mimořádný opravný prostředek k Nejvyššímu soudu České republiky. Dovolání lze podat pouze proti rozhodnutí odvolacího soudu, tj. soudu, který napadeným rozhodnutím přezkoumal rozhodnutí soudu prvního stupně, případně proti některým dalším vyjmenovaným rozhodnutím vydaným v rámci odvolacího řízení. Mimořádnost dovolání se projevuje především v přísně definované přípustnosti, v omezeném výběru dovolacích důvodů, v povinném zastoupení dovolatele a rovněž v tom, že zakládá přezkum pravomocných rozhodnutí.
Dle ust. § 237 občanského soudního řádu není-li stanoveno jinak, je dovolání přípustné proti každému rozhodnutí odvolacího soudu, kterým se odvolací řízení končí, jestliže napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu nebo která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdílně anebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak. 
Z uvedeného vyplývá, že dovolání je možno podat proti každému rozhodnutí odvolacího soudu (ať už proti rozsudku či usnesení), kterým bylo rozhodnuto o odvolání účastníka proti rozhodnutí (rozsudku či usnesení) soudu prvního stupně. Dovolání ovšem bude přípustné jen tehdy, jestliže napadené rozhodnutí odvolacího soudu závisí na vyřešení právní otázky, ať už jde o právní otázku z oblasti práva hmotného (např. výklad občanského zákoníku, zákoníku práce atd.) nebo práva procesního, a zároveň:
a)	odvolací soud se při jejím řešení odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu, nebo
b)	tato otázka nebyla v rozhodování dovolacího soudu dosud vyřešena, nebo
c)	je tato otázka dovolacím soudem rozhodována rozdílně anebo
d)	má být taková otázka, která již byla dříve dovolacím soudem vyřešena, posouzena jinak.
V § 238 občanského soudního řádu jsou zákonem výslovně upraveny případy, kdy dovolání není přípustné ani tehdy, splňuje-li dosud uvedené podmínky přípustnosti.
Dovolání lze podat ve lhůtě dvou měsíců od doručení rozhodnutí odvolacího soudu. Lhůta začíná běžet den následující po dni, v němž byl rozsudek (usnesení) účastníkovi doručen. Končí dnem, který se číselně shoduje se dnem, kdy došlo k doručení. Dovolání nemá na rozdíl od odvolání odkladný účinek. To znamená, že rozhodnutí, které se dovoláním napadá je nadále vykonatelné. Dovolatel musí být povinně zastoupen advokátem.
Dovolání musí obsahovat
•	označení rozhodnutí, proti kterému dovolání směřuje 
•	rozsah, ve kterém se rozhodnutí napadá (přičemž Nejvyšší soud je rozsahem vázán, což znamená, že co nebude napadeno dovoláním, nebude přezkoumáváno)
•	dovolací důvod, tedy to, v čem je spatřováno nesprávné právní posouzení věci
•	důkazy k prokázání dovolacího důvodu
•	návrh, čeho se dovolatel domáhá (naopak tímto Nejvyšší soud vázán není). 
Dovolání lze podat jen z jednoho jediného důvodu, že rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci. Dovolání může tedy spočívat v tom, že odvolací soud na daný případ použil nesprávný právní předpis, nebo že odvolací soud sice použil správný právní předpis, ale nesprávně jej vyložil nebo jej na daný případ nesprávně aplikoval.