Podnět k přiznání úroku z nesprávně stanovené daně
			(§ 254 daňového řádu)
Finanční úřad pro ...........................
územní pracoviště v .......................
V ............................ dne .....................
Věc:	Podnět k přiznání úroku z nesprávně stanovené daně
Vážení,
na základě rozhodnutí nadepsaného správce daně (dodatečný platební výměr na ..............) č.j. ............................... ze dne ..................... nařídil správce daně daňovou exekuci na můj bankovní účet dne .................... přikázáním pohledávky z účtu k vymožení daně exekučním příkazem č.j. ....................... ze dne .......................... v celkové částce ..................Kč. Proti tomuto rozhodnutí (dodatečnému platebnímu výměru) jsem se řádně a včas odvolal ještě před zahájením exekuce. Odvolací finanční ředitelství svým rozhodnutím č.j. ......................... ze dne ...................... toto rozhodnutí správce daně prohlásilo za nicotné, jelikož trpí vadami, jež je činí zjevně vnitřně rozporným. V souvislosti s tím došlo též k ukončení daňového řízení, což je i důvodem k tomu, že takto uplatňuji nárok na dvojnásobný úrok z nesprávně stanovené daně v celkové částce ........................... Kč. V souvislosti s připsáním tohoto úroku na můj osobní daňový účet dojde ke vzniku daňového přeplatku ve výši ................... Kč, který žádám tímto poukázat na účet u banky ....................... na číslo účtu ..............................................
Karel Mareš
DIČ CZ 1234567890, Údolní 17, Louny
Poznámka
Úrok z nesprávně stanovené daně představuje reparační náhradu za pochybení správce daně při stanovení daně largo sensu a při vydání zajišťovacího příkazu. Předpokladem pro vznik takového úroku je existence příčinné souvislosti mezi nesprávným stanovením daně a úhradou daně, popř. zadržením daňového odpočtu. Dojde-li k nesprávnému stanovení daně a toto pochybení je napraveno před tím, než bylo ze strany daňového subjektu plněno, resp. jím byla takto uhrazena daň, nárok na náhradu v podobě úroku nevzniká. Nárok na reparační náhradu daňovému subjektu vzniká ex lege při naplnění podmínek uvedených v § 254 daňového řádu, přičemž její výše je dána paušálním způsobem bez ohledu na případnou výši škody, která je takto pochybením správce daně způsobena.